Dette er, hvad jeg husker:
Folk havde set tegn i alt lige fra teblade til tylskørter, -
- mens årtusindskiftet nærmede sig. Alle holdt vejret.
Og så... intet. Det kom og gik.
Selv alle disse år efter lå der noget ildevarslende i luften.
Vi havde haft det for godt alt for længe.
Det var en tid med mælk og honning, biler og bøffer, kaos og cappuccino.
Den private sektor var klog nok til at ordne visse ting.
Men nye ideer vakte røre, og man greb til gamle løsninger.
Vi havde sparet milliarder ved at privatisere fængslerne, -
- men hæren havde stadig meget lidt at gøre godt med.
Vore politikere troede, de kunne spå om fremtiden.
Men folk forsøgte stadig at tro på noget.
Selv mig.
Mig? Jeg er soldat.
Jeg brød alverdens regler. De kaldte mig en overløber.
I den euro-asiatiske krise brød jeg endnu flere og fik en medalje.
Så begyndte vi at lukke baser. Krigen var forbi.
Jeg vidste bedre og gav præsidenten besked i fuld offentlighed.
Hun blev vred. Rigtig vred.
Jeg spekulerede på, hvor galt det ville gå. Det gik rigtig galt.
Man gav mig ordre til at lukke resterne af Fort Edenberg.
Losseplads for enhver gren inden for militæret.
De kaldte det et hvilested. Jeg kaldte det mit gravsted.
Alt det, ingen ville beholde fra anden verdenskrig, Korea og Vietnam, -
- blev opmagasineret der. Og nu også jeg.
Vent lidt!
Husk kameraet. Tak.
Jeg troede ikke, det kunne blive værre, men det gjorde det.
Den helt store. Ni komma fem på Richterskalaen.
400 sekunders helvede forandrede verden for altid.
Californien flækkede langs San Andreas-forkastningen.
En ny ø blev født ud for Arizonas kyst. Mojave Island.
Skynd jer væk!
Det ryger i luften!
Væk! Væk!
Det gamle Californien er forsvundet. Den gamle livsstil er forsvundet.
En ny verdensorden er begyndt.
Jeg er kaptajn Nick Preston fra den amerikanske hær.
Sergent Lucky Simcoe og kaptajn Sara McBride -
- er de eneste, der er tilbage på Fort Edenberg.
Tre forskellige grene af militæret. En mission.
Vi leder efter mad, brændstof og overlevende.
Og dette er vores sidste patruljering.
Miriam og Will ankom tyve dage efter jordskælvet.
Et heldigt par var på vej hjem fra Vegas med deres livs gevinst.
48.000 dollar i kolde kontanter. Så slap deres held op.
Pope strejfede om alene i den første uge.
Han kørte rundt med stammens citroner, -
- da jordskælvet væltede hans bil og sendte os tilbage til stenalderen.
Nu kan hans evner blive guld værd. Cooky ved vi ikke, hvem er.
Han siger, han er medicinmand og er til finere madlavning.
Pope siger, han aldrig har været medicinmand, og en ting er sikkert:
Han kan ikke lave mad.
Skat!
Candy. Luckys vovede viv. Vores ørkenblomst.
En luftspejling af forkludret skønhed.
- Har I hørt noget? - Nej, ikke endnu, skat.
Candy holdt vores indre barn i live.
Ofrenes grave mindede os om, hvor vigtigt det var for os.
Jeg har jo sagt, at vi skal gå østpå.
Mine beregninger viser, at min pilot kan befinde sig der.
- Hvorfor stritter du imod, Preston? - Jeg har bare forkastet dit råd.
Vi går mod vest i vifteform. Sådan patruljerer vi indtil videre.
Hvad er der mod øst, du er bange for? Hvad er det, vi ikke kan håndtere?
Eller du ikke kan håndtere?
McBrides hjerne var som en radar, -
- og når hun rettede den mod mig, åbnede hun døre, der var smækket i.
Hun vil ikke ud af mine drømme.
En, jeg kun har kendt et øjeblik, betyder mere end min glemte familie.
Hun vidste, noget ville ske, og hun kørte sit kuld ud i ørkenen.
Reddede hun dem? Til tider synes jeg, jeg hører dem synge.
Hver eneste dag leder jeg efter dem og beder til, at de er i live.
Der er ingenting derude, Preston!
Jo, der er.
Pas på. Jeg er bevæbnet.
Men kun med kærlighed, broder.
Hvordan er det, I tager imod en mand, der blot bringer jer liv?
- Du er mælkemanden. - Ferguson McGee, lige fra mejeriet.
Endelig ordentlig mad.
- Hvordan kom du hertil? - Jeg gik. Jeg har en gård...
- Jeg havde en gård. - Hvem har du solgt til?
Nogle få overlevende, men jeg har ikke mødt nogen i ugevis.
- En marinesoldat? - Nej, mest civile på vej nord på.
Det skal jeg også. Blue Mountains.
Der er 500 kilometer smelteslagger, før du når frem. Det klarer du aldrig.
Jeg har mødt en kvinde, som har været der.
Sort som natten. Smuk som solen.
En hellig kvinde. Hun påstår, der er en vej hjem.
Havde hun nogen børn?
Nej, der var kun mine små piger derovre.
- Vi køber. - Vi har kontanter.
Godt. Dem kan jeg bruge på den anden side.
- 10.000 dollar. - Det er tyveri!
- Lad os forhandle. Hvad har I? - Vi har vand.
Skat.
Vi kunne overmande dig og tage dine geder.
- Men det gør I ikke, vel? - Skat!
Hun gør måske.
- Fem tusind. Sidste bud. - Så pyt.
Jeg vil have den store flaske.
I skal ikke drikke mælken!
Hvorfor forsøger du at forgifte min lejr?!
Jeg sagde jo, vi kunne forhandle.
Kom så, de damer! Så er der afgang!
- Lad ham gå. - Burde vi ikke følge efter ham?
Han er så godt som død. Det er vi også uden antibiotika.
Gederne har Q-feber. Influenza fra helvede. Død bringende.
Kaptajn.
- Jeg vil ikke være alene med de syge. - Vi er nødt til at finde antibiotika.
Du skal nok klare dig.
Pope. Nu er det op til dig.
Jeg nægter at gøre honnør. Og hold op med at følge efter mig.
Min fælde.
Der skal noget andet på menuen, -
- om jeg så skal brække det op og kalde det kødsovs.
Endelig et ordentligt måltid. Det var på tide, den fælde virkede.
Hjælp mig!
- Hvem er du? - Menig Jasper, den amerikanske hær.
Endelig fanger jeg noget, og så er det en mand.
Endnu et badejern i uniform.
- Jeg har været i ørkenen i ugevis. - Det kan jeg godt lugte.
Jeg har ikke set en sjæl i...
Du er jo smuk.
Hvad laver du? Du kunne slå nogen ihjel med den!
Vi aner ikke, hvem han er.
Kan du ikke se det? Det er en soldat.
Han er min.
Det skulle ligge her.
Mercury-hospitalet i Californien. Kan I se det?
Hold øje med sandet. Ellers får vi en svømmetur.
Hvad var det for nogen knuder, han havde? Det var ubehageligt.
- Ikke så ubehageligt som det andet. - Hvad var det?
Alle gederne var identiske.
Infinitys medienetværk i samarbejde med medicinalfirmaet Nanwong, -
- er stolte over at præsentere...
Live fra Nanwong!
Men først vil jeg præsentere udsendelsens vært.
En mand, der har set døden i øjnene.
Den forrygende Jesus!
- Kan I lugte det? Vand. - Vand!
- Sig det igen. - Vand!
Sig det igen.
Vand, venner. Vand.
Du skal ikke bruge så meget vand. Kaptajn Preston myrder mig.
Hun bryder alle reglerne.
Vovse.
Slemme hunde!
Det er okay.
Det er overstået.
Hvordan skal jeg dog takke dig?
Det er højoktan. Ham fyren vil nok ikke savne det.
Hvad er det?
Seismologiske kort til at identificere forkastninger.
- Køleren er tom. - Nogen har været tørstig.
McBride, kom her. Se på det her.
- Hvor er hun? - Ovre ved rodeoet.
Glem det, McBride! Vi har ikke mad til en hest!
Men vi kunne jo æde den!
For fanden, McBride.
Kør!
- Hun vil bare have den hest. - Vil du fange den for hende?
Kaptajn.
Jeg har set Roy Rodgers gøre det, -
- men så vidt jeg ved, havde han en stuntman.
Kaptajn! Sir! Nick!
Reddet på stregen, Preston.
Sergent.
- Hvordan har hesten det? - Den har det fint.
Godt.
Flot show, rodeotøs, men det var ingen vindertid.
Meget morsomt. Jeg var lige ved at have ham.
Jorden er ustabil. Kom så.
Hold fast.
Du kunne godt trænge til at blive frisket lidt op.
Jeg skal nok tale med Candy, når vi kommer tilbage.
Hør efter, alle sammen! Jeg er bevæbnet.
I er ulovligt indtrængende.
Smid så tøjet.
Gør, som jeg siger! Jeg må være sikker.
Sikker på hvad?
At I er normale. Gør det så!
Jeg smider ikke bukserne!
Hænderne op!
Drej omkring!
Tag tøjet på igen!
- Betjent, vi er fra hærens... - Hold mund!
Jeg bevarer freden. Bor I her?
Jeg håndhæver loven.
Læg geværet fra dig. Vi er kommet for at hjælpe.
Så vil I måske bevogte bøgerne? Hvis I gør det, får I ingen bøde.
Jeg er så træt. Jeg har ikke sovet siden...
Jeg må være på vagt. Især nu, hvor de er løs.
- Hvad mener du? - Det er fortroligt.
Hvis du skulle vide det, havde de fortalt dig det.
Vil I have en peanut?
Ja tak.
Har du en førstehjælpskasse?
Øjeblik.
Fedt nok. Kondomer.
Behold dem. Måske får du brug for dem.
Hvad med antibiotika? Har du noget af den slags?
Nej.
Har du mødt andre?
- Måske en bus? - Rutebilen, men den var smadret.
Fingrene væk, det er mit!
- Hvor er det fra? - En af jeres helikoptere.
- Hvor er den? - Det ved jeg ikke.
- Var der et lig? Hvor er det? - Nej. Det er der aldrig.
Gutter. Her ligger et kamera.
Det er Mikes.
Her kan vi se det i fugleperspektiv både før og efter.
- Hvis du kan finde en fotohandler. - Så find hellere en burgerbar.
Piloten skulle måske ikke bruge det, men det skal vi. Antibiotikum.
Hvor er han?!
Vi er nødt til at finde ham!
McBride! Hvor er din pilot? Det ved jeg ikke.
Og hestens ejer? Det ved jeg ikke.
Og alle de mennesker, der har forladt deres biler? Det ved jeg ikke.
De er forsvundet i den blå luft. Hvad gætter du på? Rumuhyrer?
Nej, det er meget mere nærliggende. Uhyrerne er sluppet fri.
Uhyrerne er sluppet fri!
Han er en omvandrende choktilstand. Han er splittergal.
- Måske har han set for meget. - Han er splittergal.
Infinitys medienetværk i samarbejde med medicinalfirmaet Nanwong -
- er stolte over at præsentere...
Live fra Nanwong!
Dagens gæst er vendt tilbage fra en utrolig rejse, -
- så De vil ikke fortryde, at De så med.
Og nu dagens gæst: Det nye årtusindes mælkemand:
Ferguson McGee!
- Jeg er glad for at være her, Jesus. - Vi hører, du har spændende nyt.
Det stemmer.
Jeg kan med stolthed fortælle, -
- at jeg har fået kontakt med den ydre verden.
- Virkelig? Hvordan gik det? - Knap så godt.
Men det er svært at gøre alle sine kunder tilfredse.
Men to af dem skal snart have "mælk" hver morgen.
Og der er mere. Jeg har fundet noget.
Lad os høre.
Brødre.
Jeg har fundet det, vi alle har sukket og søgt efter.
Vand.
Jeg har fundet vand, brødre!
Vand!
Jeg har en overraskelse til dig.
- Hvor er Will og Miriam? - Cooky gav dem noget. Det hjalp.
- Urterne fik feberen til at falde. - Giv dem det her. Halvdelen til hver.
Her er overraskelsen. Menig Jasper.
Skat, nu har du en at hundse med.
Det er sergent Lucky Simcoe, min mand.
Må jeg beholde ham, skat?
- Hvem er du? - Richard Jasper, 102. deling.
- Det passer ikke med din uniform. - Den tilhører en pilot.
- Jeg er på jeres side. - Hold op. Han reddede mit liv.
Vi var på øvelse, da det skete, og så blev jeg væk fra min enhed.
Min lastbil styrtede i en sprække. Min uniform blev ødelagt.
- Jeg ville ikke være civil igen. - Hvor har du den uniform fra?
Jeg fandt den for en uges tid siden. Jeg kom forbi en kvast helikopter.
Uniformen lå der bare, så jeg tog den.
Det er koldt om natten. Jeg tog pilotens navn og gradstegn af.
Hvad var pilotens navn?
Det kan jeg ikke huske.
Løjtnant Michael et eller andet.
Det er da lige meget! Han var der jo ikke! Der var kun sand!
Fatter I det ikke? Han har været alene i ugevis.
Endelig har han fundet os.
I skulle skamme jer. Især dig, Lucky. Du opfører dig som en vildmand.
Okay. Kom så, menig. Velkommen til Fort Edenberg.
Jeg stoler ikke på ham. Han ved mere om Mike.
Skal det ikke fejres? Hvad siger du til det, kaptajn?
Jeg siger... lad os feste.
Det er den fjerde juli!
- Undskyld, men hvad fejrer vi? - Fjerde juli.
- Det er ikke den fjerde juli. - Det synes Candy, det er.
Du virker ikke som den store festabe.
Skal vores forsyninger virkelig bruges på Candy og hendes små tankespind?
- Og ham Jasper... - I dag fester vi, kaptajn.
Det er en ordre.
Hvordan har de det, Cooky?
Fint, kaptajn. De havde feber, men den faldt ganske hurtigt.
- Hvordan har du det, Miriam? - Hun har det skønt. Også Will.
Will?
- Hvad har du givet dem? - Antibiotikum.
- Nej, før det. - Peyote. Mod den værste feber.
Det virkede.
De er fuldstændig skæve. Helt væk.
Men de er glade, kaptajn. Tro mig.
- Vågner de igen? - Om højst to timer.
De skal nok vågne igen. De er klar til festen, kaptajn.
- De vil synge og danse. - Bare de trækker vejret.
Du kender mig, kaptajn. Jeg bruger vores ressourcer optimalt.
Lad dem være. Vi må ikke skræmme dem.
De tror bare, -
- du er en stor, flaksende flagermus eller sådan noget.
- Cooky, du er ikke læge. - Nej.
- Og du er ikke kok. - Nej.
- Du er ikke indianer. - Nej.
- Hvad er du så? - Jeg er ingenting.
Jeg er komiker.
- Du er ikke sjov. - Jeg sagde ikke, jeg var dygtig.
Jeg havde et job ude østpå. Så drog jeg vestpå.
- Jeg skulle til Vegas og strippe. - Strippe?
- Skulle du spille poker? - Nej. Strippe.
På Striporama. Det er en stripbar.
Forestil dig lige mig nøgen.
Det vil jeg nødig.
Bare så jeg ved det, hvem skal du så være i morgen?
Det er en ny verden, kaptajn.
Det er vidunderligt.
Jeg kan være hvem som helst.
Er du faret vild, min ven?
Det er jeg også.
Jeg var på vej med forsyninger til min enhed, da jordskælvet begyndte.
Hvilken slags forsyninger?
Beklager. Det var en ladning toiletpapir.
- Det er lækkert. Hvad er det? - Chappi. Pedigree. Krydderier.
- Hundemad? - Grænsehunde.
Det her var det sidste hjem for grænsehundene.
Godt, du kan lide det.
Cooky er den eneste kok, der kan få hundemad til at smage endnu værre.
- Jeg er god, ikke? - Jo, det er lækkert. Anderledes.
Hvor er McBrides hest?
Hvis der er nogen, der æder min hest, er de døde.
Han ser til gengæld dejligt saftig ud.
Flot uniform.
Jeg fik bestilt tid hos miss Candy.
- Har du drukket, kaptajn? - Jeg parerer ordre.
Jeg fejrer den nationale helligdag.
Kan du også danse?
Som en forbandet ballerina.
Slap af. Jeg er din ven.
Jeg har hundetække.
Kaptajn Preston, hvad kører jeres generatorer på? Benzin? Diesel?
Hvad var det for en helikopter? En Cobra? En Huey?
Og hvad var det for noget toiletpapir? Var det blødt?
Værsgo. Vi ses.
Var det som sand papir?
- Blev det lidt for sjovt, kaptajn? - Pas dig selv.
Det er dig, der morer dig med din nye bedste ven.
- Jeg ved godt, hvad det handler om. - Hvad?
At bevare kontrollen.
I hårde negle tænker ikke på andet. Autoritet, kommandoer, kontrol.
Og hårde negle som dig, McBride? Hvad tænker du på?
At finde min pilot.
Hvad er det med dig og den pilot?
Henter vi måske ikke vore faldne hjem?
Jeg har ikke glemt, hvordan man opførte sig inden jordskælvet!
Hvor har du lært at ride så godt? I hvert fald ikke i hæren.
Du har måske været cowboy?
Måske har du spillet polo.
Måske endda været rodeoklovn. Jeg vil vide det.
Det, du spørger om, rager ikke dig.
Miss Candy er klar til at optræde!
- Skat, du fik et bragende bifald. - Lyseslukker!
Jeg kan ikke holde det ud længere! Jeg vil hjem.
- Jeg vil hjem til Oklahoma! - Skat, slap af.
- Jeg vil have mit liv tilbage! - Skat, fald nu lidt ned.
Nej, jeg vil ej! Hvad laver vi her?
Det er ingen militærinstallation! Det er en vittighed!
Hun gør virkelig sit bedste. Hun anstrenger sig for at klare det.
- Jeg har nærmest stjålet hendes liv. - Nej, du har ej. Det har jordskælvet.
Nej, det begyndte før det.
Af og til tænker jeg...
Jeg tænker, at vi bare skulle rejse væk.
- Hvorhen? - Hjem.
Du ville sikkert skyde mig, men af og til bliver jeg fristet.
Jeg vil bare prøve at finde hjem. Hun holder ikke til det meget længere.
Ville du have lyst til det?
Sandsynligvis.
Til at skyde mig?
Nej. Tage hende med hjem.
Men du ville ikke gøre det.
Nej.
Ved du hvad, Lucky? Jeg tror ikke, det er der længere.
Hvad mener du? Amerika må da være der endnu.
- Det er ikke, som vi husker det. - Nej, men noget, der ligner.
Måske kan man ikke gå i stormagasinet, men der må da være...
Jeg tror, det er globalt. Noget har forskudt sig.
Forskudt sig? Du skræmmer mig.
Stjernerne er ikke, hvor de var før.
Som om akserne har forskudt sig.
- Så det er ikke kun gået ud over os? - Nej. Hele verden er ramt.
- Det tør jeg ikke fortælle hende. - Så lad være.
Bare sig, at du elsker hende.
Bed hende bide tænderne sammen og blive ved med at pynte op.
Du kan hilse fra mig og sige, at hun har en flot stemme.
Min værste frygt er lige blevet til virkelighed. Jeg er en tøsedreng.
Jeg er en tøsesoldat.
Du er en god soldat, Lucky. Og jeg har brug for dig.
Mig kan du regne med, kaptajn. 100 procent.
Du har en syver. Du har en femmer. Du har en syver mere.
Du kan dele dem eller tage et kort mere.
Okay, Miriam. Vis ham det.
Hendes hjerte galopperer konstant. Jeg har det på samme måde.
Hendes muskler går i krampe. De virker tykkere.
Det føles, som om vi bevæger os gennem vand.
Det er ikke influenza, vel, kaptajn?
Nej, det var ikke Q-feber. Det var ikke en naturlig forandring.
Ikke mere naturlig end gedemanden eller uhyrer på fri fod.
Det er på tide at vågne, søde ven. Se at komme på benene.
- Slip det. - Giv mig kortet, vand og forsyninger.
Afvist.
- Giv mig kortet. - Jeg tager til 29 Palms.
Det er en base for marinesoldater. Der har du ingen autoritet.
McBride, Sara. Kaptajn i flyvevåbnet. S-B-3-6-2-9-9.
Vi har samme rang.
Skal vi sammenligne skræmmemedaljer?
Jeg har ligget i pløret under fire konflikter. Jeg har højeste rang.
Du kan ikke kommandere med mig. Vi er ikke engang fra sammen gren.
- Du er en pløresnegl. - Luftfinke.
I flyvevåbnet gider vi ikke høre på sådan noget pis.
Hør her. Jeg bestemmer på jorden. Du tager dig af alt, der kan flyve.
- Meget morsomt, Preston. - Du bliver her, kaptajn!
Du kan selv bliver her!
Så er det nok! Vi skal opbygge den her forpost.
- Det er en ordre. - Hold op med at give mig ordrer!
Flyt dig, Preston. Du har været i ørkenen for længe.
- Pas på, hvad du siger. - Ellers trækker du mig måske i håret?
Vi har måske nok samme rang, men jeg bestemmer.
- Hvorfor? Fordi du er større end mig? - Ja, hvis du kan respektere det.
Tror du ikke, jeg ved, at du er ved at gå fra forstanden?
Tror du virkelig, du kan styre en enhed kun med en halv hukommelse?
Det er stadig de stærkeste, der overlever, McBride.
I betragtning af, hvor hun skulle hen, havde det været bedre at skyde hende.
Det er utroligt.
- I har ammunition nok til en hel hær. - Vi er hæren, knægt.
Nå, ja.
Hvad leder du så efter?
Fremkaldervæske, hvilket jeg ikke vil finde her.
Her. Læg den i min taske.
- Hvad fanden skal du bruge den til? - Der er vand i skraldebjergene.
De skal muligvis sprænges væk.
Det sviner, men det virker.
Jeg håber, der er brændstof, så jeg selv kan fremkalde dem.
Du ved vel, hvor helikopteren er?
- Har I mange af de her? - Vi har nok.
- Hvor skal I to hen? - Vi tager hjem.
Det her er jeres hjem.
Du er en god mand, kaptajn Preston, -
- men du kan ikke kontrollere sygdommen.
Vi drager mod Blue Mountains.
Måske er der en vej hjem, så vi kan blive helbredt.
Vi vil ikke dø her.
- I dør ikke. - Tør du love det?
Lad os nu gå, før vi dør. Ellers må du slå os ihjel.
Vil du ikke nok?
Tak for alt, kaptajn.
Tak.
Kom, skat.
Mange vil komme. Mange vil gå.
Jeg havde bare ikke troet, jeg ville miste tre i løbet af få timer.
Når man er leder, må man af og til sluge nogle kameler.
Og McBride var en ordentlig mundfuld. Men jeg havde brug for hende.
Og selv om hun ikke vidste det, havde hun også brug for mig.
Kaptajn Preston sagde, du skulle blive hos mig.
Skat, jeg er nødt til at forsøge at få fremkaldt de billeder.
Så ved vi besked. Jeg vil vide alt.
Det er for din fremtids skyld.
Lucky, du må ikke tage af sted.
Hvis du tager af sted, er jeg her måske ikke, når du kommer tilbage.
Skat, det mener du ikke. Jeg skal nok komme tilbage.
Det er for din fremtids skyld. Lad mig høre det. Hvem elsker dig?
Det er mig, der elsker dig. Kom så. Lad mig høre det.
Det gør du.
Jordskælvet lukkede Coloradofloden ind.
Saltvandet strømmede ind. Grand Canyon er sandsynligvis fyldt.
Vi er afskåret fra hovedlandet af et nyt østligt hav. Det er giftigt.
Lucky og jeg fandt det, mens du kom til hægterne.
Hvorfor fortalte du mig ikke det?!
Fordi din far var udstationeret der.
Jeg er ked af det med din far.
McBride.
Din ubøjelighed...
...tykpandethed...
...målbevidsthed...
...røvirriterendehed...
...gør sit til at holde vores motor i gang.
Og hvad er motorens funktion?
Overlevelse.
Det er ikke godt nok.
Jeg fik en medalje.
Jeg blev knaldet.
Og så røg jeg ud i ørkenen.
Mere kan jeg ikke huske.
Jeg kommer i tanke om ting såsom at ride.
Jeg kender til heste, men jeg ved ikke hvorfor.
Det sidste, jeg husker fra før jordskælvet, var, -
- at jeg stoppede for at hjælpe nogen, hvis bus var punkteret.
En kirkebus fuld af børn.
Lad manden få lidt plads.
Du er en modig kvinde.
Jeg ville hellere gå i krig end kæmpe mod en bus fuld af unger.
Man kan sige, jeg blev tvunget.
Også jeg.
Hendes navn var Rainbow Jones.
Rainbow?
De fleste af børnene havde aldrig været uden for byen.
Efter dækket var skiftet, satte vi os og spiste frokost.
Jeg havde ikke travlt. Jeg havde besluttet mig for at stoppe.
Hvis hæren ikke anerkendte mit værd, kunne de rende mig.
Så mødte jeg Tamara.
Hun duftede som solskin på flaske.
Redder du folk?
Når jeg kan komme til det.
Slår du folk ihjel?
Hvordan forklarer man en otteårig, hvad der er rigtigt og forkert?
Hvordan forklarer man, hvad en soldat gør?
Jeg beskytter landet. Det er mit arbejde.
Vil du beskytte mig?
- Især dig. - Lover du det?
Da gik det op for mig, at jeg ikke kunne opgive kampen.
Er det til mig? Tak.
Uanset hvilken farve I har, elsker Gud jer alle.
- Gå pænt. Vær stille. - Halløj, soldat. Den skal jeg bruge.
Ikke skubbe.
Den er til dig.
Tak.
Pas på. Hun stjæler dit ur, inden du slipper væk.
Har du aldrig følt, -
- at du bare måtte gøre det, du kunne mærke indeni?
Selv om du kun har en fornemmelse af, hvad det er.
Jeg ved kun, hvad der er foran mig.
Forandring...
...er på vej.
Vær beredt.
- Jeg skal nok være beredt. - Lover du det?
Det sidste, jeg så, var Tamara, der hang ud af vinduet og vinkede.
Jeg følte mig i sikkerhed, fordi jeg havde afgivet et løfte.
Dit røvhul.
Nu havde jeg lige stemplet dig som en hård negl, -
- og så fortæller du mig om en busfuld unger og deres sjælemoder.
Hvorfor?
Fordi vi er det eneste, de har.
Du er det eneste, jeg har.
Vi er rub og stub.
- Og du tror, vi kan redde verden? - Måske et lille hjørne af den.
Jeg hjælper dig med at holde dit løfte, hvis du hjælper mig med mit.
Mike. Din pilot.
Min bror.
Vi løb ud, efter det skete for at se, om de stadig var der.
Stjernerne. Jeg ville bare se noget smukt igen.
Så skal du bare kigge dig i spejlet, skat.
Lys. Lys!
Stop bilen! Der er nogen!
- De her folk vil du ikke møde! - Hvorfor flygter vi?
Der er noget, du ikke har fortalt mig.
Bliv i bilen.
Det må du undskylde.
Bare lov mig, at du ikke stiger ud af bilen.
Tag pigen.
Hvor skulle du hen, Jasper? Var der ikke noget, du skulle gøre?
- Det har jeg gjort. - Kom her.
Kender du dem?
Det ligner mere campingudstyr end forsyninger.
Har du forelsket dig?
Det kan jeg godt forstå.
Mamacita.
Jeg håber, det var det værd, amigo.
McBride.
Skal vi tage chancen?
Ikke hvis det er ligesom sidst.
Cookys kadaversandwicher var ved at ryge op igen.
Men hvis det lige er dødt, bliver vi helte.
Candy.
- Hvad er det for et skilt? - Nanwong.
- Fængslet? - Ja.
De overlevede.
Og de giver os et kraftigt vink med en vognstang.
VI LØSER NUTIDENS PROBLEMER MED GÅRSDAGENS TEKNOLOGI
Tre soldater. Tre soldater.
Så mange er de til at forsvare sig. I har intet at frygte.
Jordskælvet var den store udligning.
Måske kan vi ikke slå dem ihjel med kemikalier, -
- men det kan gøres på gammeldags manér.
Kontrollerer man først vandet, kontrollerer man alt.
Klap i!
Jeg ved ikke, hvor længe vi kan styre dem.
De slås om deres egen urin.
De tørster ikke efter vand, dit fjols! De tørster efter det her! Tænd igen.
Hold så op!
Jeg bad dig tænde igen, og det skal være nu!
- Godt. - Bare du er glad.
Kammerater. Er I på min side?
Er I på min side?!
Fint.
Lad os fremkalde filmen eller sprænge lortet i luften.
Her er det kun mig, der sprænger ting i luften.
Det er næsten som at være Gud.
Jeg skal snart se min nye verden.
- Lad os lede efter Candy. - Lucky, hvor er Candy?
Hun er stukket af. Det var vel, hvad man kunne forvente.
Sikke en befrielse. Det værste er, at vi mistede bilen.
Jasper er færdig, hvis jeg ser ham.
- Jasper er død. - Og vi fandt den her.
- Hvad mener I? - Stærkt beskadiget, men funktionelt.
De er organiseret som en hærenhed.
- Og hvad mangler der? - Ingen vagter.
Fangerne styrer fængslet.
- Er du klar med afledningsmanøvren? - Mon ikke.
Jeg kan sprænge enhver trommehinde herfra til Blue Mountains.
Vent til klokken 15.00. Hvis jeg ikke er tilbage inden da...
Nu er der tyve sekunder, til den sprænger.
Jeg kører ambulancen gennem porten og lige ind i gården.
Det bliver så nemt som at gå med aviser.
Pope dækker mig med bue og pil, så jeg klarer mig, ikke?
Godt. Klokken 15.00.
McBride, du dækker mig.
Kan du klare det?
Har du et problem?
Så sig hellere til nu.
Jeg har aldrig været i kamp.
Hvad med den euro-asiatiske konflikt?
Kvinderne fik ikke lov.
- Har du aldrig været i ild kamp? - Nej, sir.
Skønt. Og du har aldrig slået nogen ihjel?
- Nej, sir. - Skønt.
Har du nogensinde kørt noget over med din bil?
Ja, på vejen uden for Palm Springs. Et egern.
Fint. Det føles forfærdeligt, men man kommer sig hurtigt over det.
Fyrene her er gnavere. Du er en lastvogn.
Hov, kaptajn! Vil du bare vade over og ringe på?
Nå... skal I to tøser bare stå og glo?
Vend dig om.
Fortsæt. Gå derop.
Vi har ventet dig.
Jeg fik din besked.
Kaptajn Nick Preston fra den amerikanske hær.
Det er en imponerende enhed, du har fået i stand.
Ja, kaptajn Preston. Det er det.
Vi hører, du har din egen lille enhed.
- Vi har vist ikke hilst på hinanden. - Simon Peace. Geolog.
Jeg forudså jordskælvet. Du var nok en af dem, der lo af det.
Jeg vidste, der var ét sted på kysten, der kunne holde til jordskælvet.
Og der står vi nu. Tektoniske plader. Mississippifloden løber baglæns.
- Fortæl, hvorfor bjergene glimter. - Elektriske udladninger. Et fænomen.
Det skyldes de tektoniske plader. Friktion. Energi.
Nogle påstår, det gør dem synske. Andre mener, det er vejen hjem.
Og kun jeres sovende pilot kender vejen.
Har I ham?
Han er vores guide.
Når han vågner op fra sin koma, fører han os ud.
Med lidt hjælp fra min ven Simon.
- Er du så Gud? - Ja.
- Nu går jeg altså derind. - Det var ikke, hvad vi fik besked på.
Han kan ikke klare alle de folk alene. Jeg går derind!
Han ved, hvad han gør. Han er jægersoldat.
Han har overlevet helvede før.
Ikke et helvede som det her. Preston er måske allerede død.
Og så er jeg øverstkommanderende.
Du har fisket efter at kommandere hele tiden.
Jeg forsøger at redde vores fører, så lad mig nu udføre mit arbejde!
Ikke på den måde.
Godt. Send Big Sally ind som planlagt, medmindre jeg sender et nødblus op.
- Så er planen afblæst. Forstået? - Ja.
McBride. Bare sørg for, at det ikke er dig, der er nødblusset.
Lad os slå en handel af. Jeg har noget, du vil have.
- Hvad skulle det være? - Drikkevand.
I bytte for piloten og Candy, pigen fra min lejr.
- Kaptajn, vi drikker ikke vandet. - Vi vander med det.
- Har I afgrøder? - Nej, det er til drømmenes marker.
Heroin. Hvorfor?
Genetisk krigsførelses kontrolgruppe. Det slog af og til fejl.
De har stærke smerter, og det er på grund af folk som dig!
Kaptajn...
Tænk, hvad de ville gøre ved dig, hvis ikke de fik deres skud.
Jeg mener, Jasper var en af dem.
Og se, hvad de gjorde ved ham.
Det handler ikke om smerte, men om kontrol.
Jeg har ikke tid til en rundvisning i din have. Hvor er de?
Sådan talte fængselsinspektøren også, og han er begravet i min have nu.
Reglerne er blevet ændret, kaptajn. Du bestemmer ikke længere herinde.
Med det gør jeg om cirka syv minutter.
Så lad os nøjes med fem. Sæt ham i den varme stol.
Det bliver måske vores bedste show nogensinde.
Før vores anden gæst ind.
Vil du ikke nok hjælpe mig?
Hvad er der sket?
Vi er... uheldene.
Mutationerne.
Alle her i bygningen har smerter.
Det er derfor, vi har markerne.
Hvilke marker?
Vi får medicin fra markerne to gange om dagen.
Stop smerten.
Kender du noget til en pilot?
Jeg ved ikke noget. Her kommer så mange, men få overlever.
Kaptajn Preston!
I får noget for pengene i eftermiddag.
Først indsætter jeg min nye dronning, og derefter...
... henretter jeg vores fjende.
Lidt hårdt, men det giver gode seertal.
Hvordan kan jeg hjælpe dig?
Slå mig ihjel.
Smerten er umenneskelig.
Vil du ikke nok?
Godt. Du får en sidste chance til at slå en handel af.
Gud være med dig.
Lad ham gå!
Kaptajn, vil du ikke nok?
- Slå hende bare ihjel. - Jeg gør det!
Jeg har kun brug for piloten.
Så slipper jeg af med jer begge to.
Nu kan det være nok!
- Skyd dem, hvis de rører sig. - Jeg burde skyde dig.
Da de uglede dit hår, vidste jeg, at du nok skulle tage dig af dem.
Jeg går ud og finder Mike.
Ælle-bælle-mig-fortælle...
Rolig, skat.
- Bliv stående, møgdyr. - Okay. Slap af.
Vågn op.
Vågn op, lillebror.
Kom nu, McBride. Giv mig et tegn.
Undersøg bagsiden af bygningen!
Er alle okay?
Hvor er Tamara?
Det var du længe om.
Det ved jeg godt. Undskyld.
- Hvor er miss Jones? - Hun er død.
- Det er hun altså. - Hun sover bare.
Hun ville ikke vågne, før du hentede os.
Vi må ud herfra. Skynd jer. Følg efter mig.
- Hvad laver jeg her? - Parerer ordre.
- Vi kan ikke sende Big Sally ind. - Det er du nødt til.
- Det er spild af tid. - Klap i og led videre.
Tænk, hvis min kone er derinde.
- Så gør jeg det. - Vent.
Pas hellere på. Jeg kunne jo blive sur.
Kære Gud. Hjælp kaptajnen med at hjælpe os.
Han lovede at komme, og det ville være forkert, hvis vi ikke klarede det.
Rainbow sagde, vi kunne stole på dig. Amen.
Er alle okay?
Se. Det virkede.
Se der!
- Jeg henter Candy. - Lucky! Kom her!
Jeg har aldrig gjort det bedre.
- Kaptajn, er du okay? - Bare se at få hende om bord.
Af sted!
- Hvor er Preston? - Han er såret.
Du, Gud. Det her duer ikke.
Vogt jer, I skriftkloge og farisæer!
I fortæres af dette hus af døde knogler.
Jeg har besøgt jeres Blue Mountains, og nu skal I få vand!
Halleluja!
- Kør! - Ikke uden ham!
Det er en ordre!
Lad ham nu bare gøre det. Det er værd at dø for.
- Vil du beskytte mig? - Ja, skat. Det skal jeg nok.
Rainbow.
Sover din bror endnu?
Ja, søde ven. Det gør han.
Preston var en god soldat.
En god ven. En god mand.
Hvor er det sørgeligt. Selv hans hund.
Det skal nok gå.
Hvis du rører den hund, McBride, så er du en død soldat.
Kaptajn!
Forsigtigt, Candy.
Hvorfor kørte I? Så hårdt såret var jeg da heller ikke.
- Pope insisterede. - Men du gav os jo en ordre.
Pope sagde vist, at han ikke gad dø på grund af sådan et stykke bankekød.
Vent lidt, kaptajn Preston. Vi havde kun et par sekunder.
Du gjorde det rigtige, menig.
Menig? Mener du det?
Men det er mig, der står for træningen, så bare vent.
Verden er ikke, som den var før jordskælvet.
Men vi fandt vores eget sted. Vi havde et godt sammenhold.
På de bedste dage er det det, vi nyder.
På de værste er det det, der holder os i live.
Hør, hvor er køkkenet? Er det ikke på tide at få en bid brød?
Og så kan hun lave mad!
Det har faktisk været en fordel at have mistet hukommelsen.
Jeg søger i min hjerne, ligesom Lucky gennemsøger området.
Af og til er man heldig. Andre gange er det skrammel.
Men en ting er sikkert: Jeg vil heles igen stykke for stykke.
Jeg skal nok få dem væk herfra. Det er jeg nødt til.
Det har jeg lovet.
Det hærgede land, der søger i fortiden for at skabe en fremtid, -
- har brug for nogen til at hjælpe sig...
... ligesom mig.